Mezi nejvýznamnější mezinárodní dokumenty patří Úmluva o právech dítěte, která byla podepsána 20. listopadu 1989. Kodifikuje práva dětí v oblasti sociální, občanské, ekonomické, politické a kulturní. Dotýká se samozřejmě také oblasti náhradní rodinné péče.
Ve Všeobecné deklaraci lidských práv (1948) Spojené národy prohlásily, že dětství má nárok na zvláštní péči a pomoc a 20. listopadu 1989 v New Yorku na Valném shromáždění OSN k tomu podepsaly Úmluvu o právech dítěte (The United Nations Convention on the Rights of the Child). Přijaly ji všechny státy světa, ratifikovalo (závazné přijetí platnosti) ji 196 států, neučinily tak jen Spojené státy.
Jménem České a Slovenské federativní republiky byla podepsána v New Yorku 30. září 1990 a v platnost pro nás vstoupila 6. února 1991. Po vzniku České republiky jako nástupnického státu byla přejata (sukcedována) její platnost. Náš stát je tedy zavázán mít takovou legislativu, aby práva dítěte v ní byla chráněna. Ve Sbírce zákonů ČR, bychom ji nalezli pod označením sdělení federálního Ministerstva zahraničních věcí č. 104/1991 Sb.
Na dodržování úmluvy dohlíží Výbor pro práva dítěte OSN, který má deset členů volených na čtyři roky, přičemž každé dva roky se polovina členů obmění. Signatářské státy jsou zavázány každých pět let předkládat zprávu o opatřeních přijatých k naplňování těchto smluvních závazků. Výbor k tomu vydává své stanovisko. Česká republika bude příští zprávu podávat v roce 2026.
Text smlouvy má 54 článků
Tradičně se člení na tři oblasti : ochrana a zabezpečení životních podmínek, poskytnutí podpory, např. vzdělání, a participace, tedy právo dítěte vyjádřit svůj názor na věci, které se ho týkají.
Konkrétními právy jsou např. právo znát své rodiče a pokud je to možné právo na jejich péči (čl. 7) přičemž rodiče nebo jiní zákonní zástupci mají zároveň odpovědnost za výchovu a vývoj dítěte (čl. 18), právo na ochranu před týráním, zneužíváním či nedbalým zacházením (čl. 19), právo na zajištění ochrany a pomoci poskytované státem, pokud je dítě zbaveno rodinného prostředí (čl. 20) nebo právo na respektování soukromí dítěte (čl. 16), právo vyjadřovat se k záležitostem, které se dítěte osobně dotýkají (čl. 12).
Úmluva pamatuje rovněž na práva dětí ve specifických situacích, jako jsou například děti se zdravotním znevýhodněním, právo na zvláštní péči (čl. 23 a 24), děti náležející k menšinám, děti omezené na svobodě nebo děti v postavení uprchlíků.
Stát má zároveň povinnost poskytnout pomoc rodičům nebo těm, kterým bylo dítě svěřeno do péče se zabezpečením životních podmínek dítěte (čl. 27). Samostatný článek (čl. 28) je věnován právu dítěte na vzdělání, zakazuje dětskou práci a zároveň zavazuje státy stanovit věkovou hranici pro vstup do zaměstnání.
Vedle práv dětí je v úmluvě zakotvena také ochrana dětí – například zabránění účasti dětí na válečných akcích, ochrana před tradičními rituály, které děti poškozují, zajištění ochrany před vykořisťování a sexuálním zneužíváním (čl. 34), zabránění obchodování s dětmi, únosům (čl. 35) apod.
Specifikům náhradní péče se Úmluva také věnuje
Státy jsou oprávněny k přímým zásahům do vztahu dětí a jejich rodičů v případech, kdy rodiče své povinnosti nezvládají, porušují, či dokonce zneužívají svého postavení vůči dětem. Tato práva a povinnosti jsou zakotveny v následujících článcích :
V článku 7 se praví, že „… dítě má od narození právo na jméno, právo na státní příslušnost, pokud to je možné, právo znát své rodiče a právo na jejich péči.“ V článku 9, odstavci 1. „Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, zajistí, aby dítě nemohlo být odděleno od svých rodičů proti jejich vůli, ledaže příslušné úřady na základě soudního rozhodnutí a v souladu s platným právem a v příslušném řízení určí, že takové oddělení je potřebné v zájmu dítěte. Takové určení může být nezbytným v některém konkrétním případě, například, jde-li o zneužívání nebo zanedbávání dítěte rodiči nebo žijí-li rodiče odděleně a je třeba rozhodnout o místě pobytu dítěte.“ Ve 3. odstavci se píše, že : “…státy uznávají právo dítěte odděleného od jednoho nebo obou rodičů udržovat pravidelné osobní kontakty s oběma rodiči, ledaže by to bylo v rozporu se zájmy dítěte.“ To vše patří do základní problematiky, která je součástí pěstounství a navazují na ně další ustanovení, která charakterizují jednání, kvůli kterému může být dítě odebráno z biologické rodiny a také jak má vypadat podpora rodiny, aby k odebrání dítěte/dětí nemuselo dojít :
Článek 19
- Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, činí všechna potřebná zákonodárná, správní, sociální a výchovná opatření k ochraně dětí před jakýmkoli tělesným či duševním násilím, urážením nebo zneužíváním, včetně sexuálního zneužívání, zanedbáváním nebo nedbalým zacházením, trýzněním nebo vykořisťováním během doby, kdy jsou v péči jednoho nebo obou rodičů, zákonných zástupců nebo jakýchkoli jiných osob starajících se o dítě.
- Tato ochranná opatření zahrnují podle potřeby účinné postupy k vytvoření sociálních programů zaměřených na poskytnutí nezbytné podpory dítěti a těm, jimž je svěřeno, jakož i jiné formy prevence. Pro účely zjištění, oznámení, postoupení, vyšetřování, léčení a následné sledování výše uvedených případů špatného zacházení s dětmi zahrnují rovněž podle potřeby postupy pro zásahy soudních orgánů.
Článek 20
- Dítě dočasně nebo trvale zbavené svého rodinného prostředí nebo dítě, které ve svém vlastním zájmu nemůže být ponecháno v tomto prostředí, má právo na zvláštní ochranu a pomoc poskytovanou státem.
- Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, zabezpečí takovému dítěti v souladu se svým vnitrostátním zákonodárstvím náhradní péči.
Úmluva o dětech pro děti :
Pro přiblížení dětem, co to vlastně Úmluva o právech dítěte je, existuje komiksová verze. Vlastní výklad tohoto dokumentu přístupnější pro děti vydal v roce 2022 Veřejný ochránce práv a je k dispozici zde. Další zpracování určené pro starší děti, s názvem Ahoj, Úmluvo, má na svých stránkách organizace Pionýr. Práva dětí najdete zpracovaná také na ČT edu.
Práva dítěte u nás a reakce Výboru OSN z roku 2021
Česká republika předkládala poslední, spojenou pátou a šestou zprávu v roce 2021. Závěrečná zpráva Výboru pro práva dítěte, která je výstupem z jednání 24. září téhož roku, má 55 bodů.
Výbor OSN ocenil novelu prosazující inkluzi ve vzdělávacím systému, novelu upřednostňující náhradní péči v rodinném prostředí před ústavní a zavedení bezplatné povinného školního vzdělávání od pěti let věku dítěte. Pozitivně hodnotí přijetí zákona o obětech trestných činů v roce 2013, která obsahuje zvláštní opatření na ochranu dětí před sekundární viktimizací, pokroky v boji proti šikaně.
Výbor kritizuje Českou republiku např. za násilí na dětech, fyzické a jiné ponižující formy trestání a žádá uzákonění výslovného zákazu tělesných trestů. Také zdůrazňuje, že stát má provést studii pro posouzení rozsahu týrání a zanedbávání dětí včetně domácího násilí.
Celá řada výtek se týká sexuální problematiky – například komerčního sexuálního vykořisťování, nárůstu sextingu mezi mládeží, nedostatku právní ochrany mládeže starší 15 let před sexuálním vykořisťováním a zneužíváním, nízké míry vyšetřování, stíhání a odsouzení v této oblasti apod. Žádá psychologickou podporu pro děti, které se staly sexuálními oběťmi nebo oběťmi domácího násilí.
Ve zprávě z roku 2021 zaznívá i požadavek na zřízení specializovaného ochránce práv dětí. Návrh ovšem neprošel Poslaneckou sněmovnou ČR.
Výbor vítá spuštění informačního portálu o dětských právech a doporučuje začlenit dětská práva do školních osnov. Doporučuje participaci dětí ve školních parlamentech a Národním parlamentu, se zvláštním důrazem na děti ve znevýhodněné situaci a stát má zajistit, aby názory, které vzejdou z těchto zdrojů byly slyšeny politickou reprezentací.
Také žádá povinné právní zastoupení dětí v soudních řízeních, které se jich týkají, a zároveň zrušení jakékoliv věkové hranice pro právo dítěte vyjádřit svůj názor a zajištění, že mu bude věnována náležitá pozornost.
Děti v náhradní péči
Péčí o ohrožené děti a děti v NRP se zpráva Výboru OSN z roku 2021 zabývá velmi podrobně ve stati F a péčí o děti se zdravotním postižením ve stati G.
Ve zprávě se doporučuje sjednocení péče o děti pod jedno ministerstvo a další zlepšení systému náhradní péče. Ačkoliv Výbor oceňuje novelu zákona upravující mj. péči o děti do tří let výhradně v náhradním rodinném prostředí, zmiňuje stále vysokou míru umisťování dětí do ústavní péče například na žádost rodičů v případech výchovných problémů, u zdravotně postižených dětí a romských dětí. Negativně hodnotí také dlouhé pobyty dětí v ústavních zařízeních včetně ZDVOP a nedostatečnou podporu dětí opouštějících náhradní péči.
Dále ukládá státu např. najít větší množství pěstounů a „… zajistit pravidelný, periodický a důkladný přezkum umístění a monitorování kvality péče“ stejně jako „…poskytovat příležitosti pro všechny děti v náhradní péči k udržení přímého kontaktu s jejich rodiči.“ Přičemž žádá doslova, aby „právo osvojených dětí znát své biologické rodiče, bylo účinně vynucováno“. Pro děti vězněných rodičů žádá častější a delší návštěvy v přívětivějším prostředí.
Soudy nejsou zavázány, brát zřetel na přání dítěte ohledně další péče o něj, což vyžaduje článek 12. Úmluvy, a to je další výtka Výboru.
Požadavek, který vzbudil velkou pozornost, zněl, aby se náš stát zabýval anonymním opouštěním dětí, zvážil zavedení důvěrných porodů v nemocnicích a zrušení baby boxů.
Šestá zpráva vyznívá v duchu : „pokročili jste, ale stále máme spoustu výhrad“. Sedmou zprávu má naše republika předložit do 30. června 2026, a do té doby je pořád co zlepšovat.
Zdroje :
104 sdělení federálního Ministerstva zahraničních věcí
CRC-CO-5_6-CZ-preklad-konecna-verze.pdf (vlada.cz)
Frank Bold advokáti
Alexandra Floriánová : Úmluva o právech dítěte v souvislostech
![Lenka Pospíšilová](https://www.pestouni.cz/wp-content/uploads/2022/02/JaLenka.jpg)